ADHD

ADHD (Attention Deficit Hyperactivity Disorder) är ett samlingsnamn för huvudsymptomen uppmärksamhetssvårighet, impulsivitet och överaktivitet. Dessa symptom är svårbedömda och det finns en skala för hur mycket man lider av de olika symptomen. Då också med olika konsekvenser för individen.

Alla kan drabbas av dessa symptom någon gång ibland, eller till och med ofta under vissa perioder – exempelvis vid trötthet och stress, men lider man av ADHD är dessa problem ständigt närvarande och påverkar vardagen till en sådan grad att det blir en funktionsnedsättning.

Utredning
För unga görs utredningen oftast av BUP efter att föräldrar, skola, eller barnet själv misstänker diagnosen, eller märker att något är fel. Utredningen görs av läkare och psykologer.

Utredningen består av flera olika moment där man kartlägger barnets svårigheter i olika miljöer över tid. Detta görs genom samtal med föräldrar, barnet och ibland skola. Man gör även medicinska undersökningar och psykologiska utredningar för att säkerställa diagnosen och för att utesluta eventuella andra förklaringar till problemen (exv. hörselnedsättningar).

Diagnoskriterierna är strikta för att inte barn med normalvariationer i mognad och utveckling felaktigt ska diagnostiseras. Oftast kan man inte ställa diagnosen innan 4-6 års ålder och pojkar får i snitt diagnosen tidigare än tjejer. Man tror att detta beror på att flickor ofta inte är lika utåtagerande i sin ADHD som pojkar. Om detta beror på miljön är oklart.

Idag har ca 5% av barnen i skolåldern ADHD. Man tror att ökningen hos befolkningen framförallt beror på en ökning av kunskapen kring ADHD, och kanske även att det finns hjälp att få så att individer med denna problematik är mer benägna att söka hjälp.

ADHD ser olika ut från person till person. ADHD delas oftast upp i tre former utifrån om den karakteriseras som ouppmärksam (kallas då ofta ADD), hyperaktiv/impulsiv, eller kombinerad. Det sistnämnda är vanligast.

ADHD har biologiska orsaker och är till stor del ärftligt. Dess uttryck är dock väldigt miljöberoende och en lugn och förstående miljö kan minska problematiken.

Symptom
ADHD har framför allt tre huvudsymptom: uppmärksamhetssvårigheter, impulsivitet och överaktivitet. Dessa symptom kan alla uppleva i olika situationer ex vid stress eller trötthet, men det är när symptomen är konstanta och leder till problem i vardagen som det ses som funktionsnedsättningen ADHD.

Uppmärksamhets-/koncentrationssvårigheter innebär att det är svårt att styra och bibehålla uppmärksamheten, speciellt när en uppgift uppfattas som tråkig. Det kan även vara svårt att samla motivation och och energi för att komma igång med uppgifter.

Impulsivitet innebär att man har svårt att bromsa handlingar och reaktioner. Det kan exempelvis vara svårt att lyssna färdigt eller tänka igenom en handling, eller planera och strukturera vardagen.

Överaktiviteten visar sig på olika sätt beroende på bland annat ålder och kön. Det kan handla om en svårighet att anpassa aktivitetsnivån till situationen, en upplevd rastlöshet eller svårt att gå ner i varv. Pojkar tenderar att vara mer utåtagerande medan flickors överaktivitet kan ta sig andra uttryck eller döljas mer.

Ett resultat av dessa symptom är att individer med ADHD ofta blir trötta fortare än andra eftersom de konstant behöver kompensera för sina svårigheter i vardagliga situationer som för andra inte kräver så mycket energi.

Symptomen kan förändras och ta olika uttryck med ålder. Individen lär sig även med tiden att kompensera för sina svårigheter vilket kan speglas i exempelvis yrkesval.

Samsjuklighet
Personer med ADHD har ofta även andra svårigheter. Dyslexi och andra inlärningssvårigheter, språkstörningar, autismspektrumtillstånd, tics och sömnproblem är vanligt.

Den påverkan ADHD har på vardagslivet kan leda till dåligt självförtroende, speciellt hos unga. De upplever ofta utanförskap och nedstämdhet som i längden kan leda till ångest och depression. Missbruk och ätstörningar är inte heller ovanligt. Detta kan delvis förebyggas med tidig diagnos och möjlighet att lära känna sina svårigheter samt verktyg för att förenkla vardagen både hemma och i skolan/på jobbet. En trygg hem- och skol-/arbetsmiljö är också viktigt.

Behandling
Det finns flera olika sätt att behandla ADHD. När det gäller unga är hälso- och sjukvården, socialtjänst och skolan ansvariga för ett samverkande stöd. Rekommendationen är psykosociala och pedagogiska insatser som vid behov kombineras med läkemedel.

Psykosociala och pedagogiska insatser
Det första steget är vanligtvis att utbilda individen och dennes familj för att få vardagen att fungera så bra som möjligt. Det är viktigt att alla förstår vad ADHD innebär och hur det påverkar individen. Det är vanligt att föräldrar utbildas och behöver hjälp.

Man kan få fortsatt hjälp via olika verktyg som hjälper till att strukturera upp vardagen såsom kalendrar, klockor, appar, påminnelsehjälpmedel samt stödsamtal och KBT (Kognitiv BeteendeTerapi).

Läkemedelsbehandling
Läkemedelsbehandling är ett sätt att förstärka effekten av de psykosociala och pedagogiska insatserna genom att minska hyperaktiviteten och impulsiviteten samt förbättra uppmärksamheten. Det kan vara svårt att hitta preparat och dosering som ger effekt utan alltför svåra biverkningar.

Växer ADHD bort?
Nej, men det kan verka så eftersom vuxna med ADHD ofta har lärt sig anpassa sitt beteende och "flyttat in" sin ADHD inom sig för att klara av arbete och andra sociala situationer. Däremot kan man alltid begära att en diagnos som satts i barndomen omprövas senare i livet.