Självskadebeteende

Självskadebeteende är ett begrepp som kan definieras på flera olika sätt. Ett av dessa, Nocks modell, definierar självdestruktivt beteende som avsiktliga beteenden som utförs med vetskap att de kan leda till fysisk eller psykologisk skada, och delar in detta i undergrupperna indirekt och direkt självskadande handlingar. Den skiljer även på suicidala och icke-suicidala fenomen.

Inom forskning pratar man om NonSuicidal Self Injury. NSSI är inte en psykiatrisk diagnos, utan ett problembeteende som innebär att man skadar sig själv. Däremot ingår NSSI som diagnostiskt kriterium för vissa psykiatriska diagnoser.

Bakgrund
Anledningarna till att någon börjar skada sig själv kan vara många och varierar från person till person. Det finns dock ett antal riskfaktorer. Vissa är generella för psykisk ohälsa, såsom traumatiska upplevelser, stresskänslighet och genetisk sårbarhet.

Nationella Självskadeprojektet listar några specifika riskfaktorer för att förklara varför vissa väljer just självskada: Syftet med självskadebeteendet varierar. Oftast handlar det inte om en vilja att dö, utan snarare ett sätt att överleva. För många dämpar den fysiska smärtan tillfälligt deras psykiska smärta. Andra säger att det gör dem lugna eller att det hjälper dem att hantera alltför starka känslor.
 * Social inlärning
 * Självbestraffning: Befinner man sig i en situation där omgivningen riktar mycket kritik eller hån mot en finns det en risk att man börjar rikta det fysiskt mot sig själv. Man kan bli övertygad om att man förtjänar att straffas eller inte är värd något.
 * Social signalering: Självskadebeteende kan vara ett sätt att visa att man inte mår bra och behöver hjälp. Tidigare erfarenheter kan ha lett en att tro att man inte får hjälp om man inte visar att man ”mår tillräckligt dåligt”.
 * Pragmatiskt och lättillgängligt: Många har tillgång till t ex knivar och rakblad i vardagen och självskada kan då användas som ”quick-fix” för att lindra psykiskt lidande.
 * Smärta/smärtlindring: De som känner mindre smärta vid självskada löper större risk att fortsätta.
 * Identifikation: För somliga är självskadan en del av självbilden.

Behandling
En behandlingsmetod är motiverande samtal (Motivational Interviewing). MI är en samtalsmetod som även används mot annat och fokuserar på att hjälpa personen hitta sin egen motivation till att bryta beteendet, samt att stärka personens tro på att hen kan göra det. Viktiga principer i MI är att alltid visa förståelse och att låta personen själv ha kontroll över sin förändring.

Även psykoterapeutiska metoder som KBT och DBT (Dialektisk BeteendeTerapi) används.

Det finns mycket den självskadande själv kan göra för att bryta sitt beteende. Goda sömnvanor, regelbundna måltider och fysisk aktivitet är sätt att minska sin psykiska sårbarhet och därmed risken för självskada. Man behöver även hitta andra sätt att hantera sina starka känslor och ha en plan på vad man ska göra istället när lusten att skada sig själv blir stark.

Är man psykiskt sjuk om man självskadar?
I vissa fall kan självskadebeteende vara ett symptom på en bakomliggande psykisk sjuklighet. I dessa fall är det viktigt att utreda och behandla den bakomliggande orsaken. Självskadebeteendet självt är inte en psykisk sjukdom och i många fall går det inte att förklara med någon diagnos, men det ska alltid tas på allvar.

Skadar man sig för att man inte vill leva längre?
De allra flesta som skadar sig gör det inte för att de vill dö, utan har ett annat syfte med själva självskadan. Dock har många med självskadebeteende även tankar om självmord eller till och med en historia av suicidförsök. Det kan också vara en riskfaktor för framtida suicid.

Vilka typer av människor skadar sig själva?
Det finns många fördomar kring detta, t ex att det skulle vara något som bara unga flickor gör, eller att det tillhör någon speciell subkultur, men det kan drabba nästan vem som helst. Det finns människor i alla åldrar, kön och sociala bakgrunder som lider av självskadebeteende. Fördomarna kan göra det svårt för människor som inte passar in i den förväntade ramen att söka hjälp för sitt självskadebeteende och öka känslan av skam.

Vad kan man göra för att hjälpa någon som självskadar?
Prata med denne. Det är viktigt att visa förståelse och att inte skuldbelägga. Var nyfiken på hur hen mår, men tvinga hen inte att prata om saken om hen inte vill. Hitta gärna saker som ni kan göra tillsammans som får personen på andra tankar, t ex att titta på film eller gå promenader. Man kan också hjälpa genom att själv kolla upp var hen kan få vård och stöd och sedan berätta. Erbjud gärna att följa med på första besöket eller att hjälpa hen ringa, om personen inte vågar eller orkar själv.

Källor

 * Nationella självskadeprojektet
 * Vårdguiden om Självskadebeteende
 * SHEDO
 * Ungdomsmottagningen om Självskadebeteende